![](https://duyn491kcolsw.cloudfront.net/files/3v/3vk/3vk6ie.jpg?ph=89b51987f8)
Rady a tipy při komunikaci
Komunikace
- Při konverzaci pečlivě naslouchat, být otočen k nemocnému čelem a udržovat oční kontakt.
- Nechat nemocnému vždy dostatek času na vyjádření se.
- Dbát na to, aby si nemocný před vyslovením věty polknul, zhluboka se nadechl a teprve potom začal mluvit.
- Motivovat nemocného, aby mluvil v krátkých větách a nepolykal koncovky.
- Podporovat ho ve správném vyjadřování.
- Při neporozumění řeči žádat o zopakování nebo objasnění nesrozumitelné části, mluvit po slovech nebo říci větu jinými slovy.
- Snažit se odposlouchat, jaká písmena jsou pro nemocného nejsložitější při artikulaci a připomenout mu, ať volí synonyma.
- Klást otázky, na které je možno odpovědět jednoslovně.
- Při hovoru může nemocnému posloužit rytmické ťukání – tužka s gumou, dřívko i metronom. Nemocný mluví, jak ťuká. Ne opačně.
- Na procvičování hlasu a artikulace se velmi doporučuje zpěv (zpívat s reprodukovanou hudbou).
- Kruhový ústní sval stimulovat studenou vodou, kostkou nebo tyčinkou ledu.
- Časté sucho v ústech lze zlepšit cucavým bonbónem.
- Pro případ naprosté nemožnosti mluvit by měl nemocný s sebou nosit malý letáček s nejdůležitějšími daty a informacemi o sobě a nemoci včetně důležitých telefonních kontaktů.
- Na přivolání pomoci v domácím prostředí lze použít bezdrátový zvonek nebo píšťalka.
- Tlačítkový mobil je vyhovující.
- Na čtení volit e-knihu, neboli elektronickou, kde může nemocný sám číst, aniž by listoval.
- Je možné poslouchat reprodukované knihy na DV, CD, což mohou i ležící nemocní.
Čeho se vyvarovat?
- Nemluvit o nemocném za jeho přítomnosti ve 3. osobě.
- Nedokončovat větu za něj.
- Nikdy se nestylizovat do role mluvčího nemocného za účelem rychlejšího vyjádření.
- Při špatném porozumění se raději zeptat vícekrát, nemocný to snese lépe, než když zjistí, že je mu odkýváno i to, co není rozumět.
- Nepřezírat nemocného.
- Nechovat se k němu jako k duševně nemocnému.
- Nezanedbávat pravidelnou logopedickou péči.
Psaní
- Motivovat nemocného, aby se nevzdával psaní, co nejdéle to půjde, aby stále trénoval a procvičoval ruce.
- Psát raději obyčejnou tužkou se širokou rukojetí.
- Pro lepší úchop je možno tužku rozšířit nástavcem.
- Zkusit psát rukou, kterou nemocný nepíše, pomáhá to udržovat obě části mozku aktivní.
- Zkusit psát tiskacím písmem.
- Při nutném podpisu v bance – mít s sebou ještě podpisový vzor, dle kterého je možno porovnat podpis.
- Na úřady mít při sobě dva identifikační doklady (mohou pomoci při neshodném podpisu).
Čeho se vyvarovat?
- Zlehčování této poruchy (v době počítačů už není tak důležité psát rukou…).
- Mobilní telefon je lepší tlačítkový nikoliv dotykový.
- Pokud při telefonování nechtěně stále nemocný mačká klávesy, je potřeba pořídit sluchátko do ucha, aby se zamezilo nechtěnému přerušování hovoru.
Pomůcky na psaní
- nástavce,
- zvláštní psací potřeby – pera a tužky s nástavci či úchopy, trojúhelníkový tvar
- ramena usnadňující pohyb ruky u PC, speciální myši a klávesnice na PC
- E-knihy, CD knihy
- diktafon
- obrázkové karty
- mobil s velkými tlačítky, hands free, sluchátka.